C
| |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
C (c) on latinalaisten ja myös suomen aakkosten kolmas kirjain. C-kirjaimen nimitys on suomeksi see.[1] Kirjaimen äännearvo vaihtelee.
Kyrillisessä kirjaimistossa on ulkonäöltään latinalaisen C:n kaltainen kirjain kyrillinen С (с), jolla merkitään s:n tapaisia äänteitä. Yhdennäköisyydestään huolimatta ne ovat Unicode-merkistössä eri merkkejä.
Historiaa[muokkaa | muokkaa lähdettä]
C-kirjain on kehittynyt kreikan kirjaimesta gamma (Γ). Latinalaisessa aakkostossa kirjaimella merkittiin alkuaan sekä k- että g-äännettä. G eriytyi myöhemmin omaksi kirjaimekseen.[2]
C suomen kielessä[muokkaa | muokkaa lähdettä]
Suomen kielessä c-kirjainta käytetään ainoastaan sitaattilainoissa sekä vieraskielisissä erisnimissä. Tällöin se äännetään samoin kuin lainojen alkukielessä, tavallisimmin [s] tai [k], mutta esimerkiksi italialaisperäisessä cembalo-sanassa [tš]. Muutoin se korvataan lainasanoissakin yleensä s:llä tai k:lla.
C-kirjainta on aiemmin käytetty suomen kirjakielessä. Vanhassa kirjasuomessa c-kirjainta käytettiin varsinkin takavokaalin edellä yksinäis-k:n merkkinä kuten sanassa olcon (olkoon). Sillä voitiin merkitä myös h-äännettä: tacto (tahtoo). C-kirjain esiintyi myös harvinaisemmin yhdistelmässä ch kuten sanassa perchele (perkele). Kaksoiskonsonantti kk:n kirjoitustapa oli yleisesti ck.[3][4]
C-kirjaimen käytöstä takavokaalia edeltävän k:n merkkinä luovuttiin 1700-luvun jälkipuoliskolla.[4]
C muissa kielissä[muokkaa | muokkaa lähdettä]
C ääntyi latinassa aluksi k-äänteenä (ja alkujaan myös g:nä, kuten edellä kerrotaan). Kuitenkin jo Rooman keisarikunnan aikana latinassa tapahtui äänteenmuutos, niin että se e:n ja i:n edellä alettiin ääntää yhdistelmänä [ts] tai [tš], jotka ovat sellaisenaan tai edelleen muuttuneina periytyneet myös romaanisiin kieliin. Nämä äänneyhdistelmät kirjoitettiin kuitenkin edelleen c:llä, ja pitkälti tästä johtuu, että monissa kielissä C:llä on vielä nykyäänkin kaksi äännearvoa. Toisen konsonantin taikka a:n, o:n tai u:n edellä se ääntyy useimmissa kielissä yhä [k], mutta e:n tai i:n edellä sen äännearvo vaihtelee eri kielissä.
Espanjassa C ääntyy [k] konsonantin ja a, o ja u:n edellä, ja e:n ja i:n edellä [s] tai [θ] riippuen murteesta. Ranskassa ja englannissa C ääntyy e:n, i:n ja y:n edellä [s], muulloin [k]. Ranskassa poikkeukset merkitään Ç-kirjaimella, joka ääntyy aina [s]. Portugalissa c on takavokaalien ja muiden konsonanttien kuin h:n edellä [k], etuvokaalin edellä tai cedilhalla (ç) varustettuna [s], ja h:n edellä [š].
Ruotsissa c esiintyy e:n ja i:n edellä lainasanoissa ja lausutaan tällöin [s] (esimerkiksi citron, cirkus), mutta omakielisissä sanoissa se esiintyy vain yhdistelmässä ck, joka merkitsee kaksois-[k]:ta.
Joissakin kielissä, kuten unkarissa ja monissa slaavilaisissa kielissä C-kirjaimella merkitään affrikaattoja (ts-äänteitä). Niin on myös esimerkiksi esperantossa.
Useissa kielissä C-kirjainta käytetään tiettyjä konsonanttiäänteitä kuvaavissa kirjainyhdistelmissä, esimerkiksi CH ja SCH. Kirjainyhdistelmä CZ on muun muassa englannin kielessä yleinen tapa transkriboida tšekissä esiintyvä Č.
Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa c-kirjaimella merkitään soinnitonta palataalista klusiilia.
Muita esitystapoja[muokkaa | muokkaa lähdettä]
- Morseaakkosissa C merkitään: -.-.
- Radioaakkosissa C on suomalaisen standardin mukaan Celsius ja NATO-standardin mukaan Charlie
- Pistekirjoituksessa (Braille) C merkitään:
- Tietokoneissa C koodataan eri merkistöissä seuraavasti:
C | c | |
---|---|---|
ASCII | 67 | 99 |
Unicode | U+0043 | U+0063 |
C-kirjaimen merkityksiä[muokkaa | muokkaa lähdettä]
- c (sentti-) on SI-järjestelmässä sadasosaa tarkoittava etuliite.
- Fysiikassa
- c on ominaislämpökapasiteetti
- c on fysikaalinen vakio, joka määrittää valon nopeuden tyhjiössä.
- C on coulombin, sähkövarauksen yksikön tunnus.
- C tarkoittaa kapasitanssia sähkötekniikassa.
- C on akun lataus- ja purkuvirran kerroin joka suhteuttaa virran akun kapasiteettiin.
- °C on celsiusasteen lyhenne.
- Kemiassa
- c on konsentraation tunnus.
- C on hiilen kemiallinen merkki.
- C on DNA:n ja RNA:n rakenneosan sytosiinin lyhenne perinnöllisyystieteessä.
- C on proteiinien rakenneosan kysteiinin yksikirjaiminen lyhenne biokemiassa.
- Matematiikassa
- tarkoittaa kompleksilukujen joukkoa.
- C on roomalainen numero sata.
- C on heksadesimaaliluku kaksitoista.
- c on usein euron sadasosasta, sentistä käytetty lyhenne. Sentin virallinen lyhenne Suomessa on snt.
- C merkitsee ylioppilastutkinnon tai yliopistossa suoritetun kokeen neljänneksi ylintä hyväksyvää arvosanaa, cum laude approbaturia.
- C on C-ohjelmointikielen nimi, jolla on myös useita johdannaisia: C++, C# ja Objective-C.
- C on musiikissa C-duuriasteikon ensimmäinen sävel.
- C merkitsee joukkueurheilussa joukkueen kapteenia.
- C on kansainvälisessä radioliikenteessä (erityisesti sähkötyksessä) sanan kyllä lyhenne.
- C on amerikkalaisissa kouluarvosanoissa kolmanneksi paras arvosana
- © tarkoittaa tekijänoikeudella suojattua teosta.
Lähteet[muokkaa | muokkaa lähdettä]
- ↑ Kirjainten nimitykset Kielitoimisto
- ↑ Wichmann, Yrjö ym.: Tietosanakirja. Hakusana C. Helsinki: Tietosanakirja-osakeyhtiö, 1909–1922. Teoksen verkkoversio.
- ↑ Häkkinen, Kaisa: ”Äänteistön ja oikeinkirjoituksen kehitys”, Agricolasta nykykieleen. Suomen kirjakielen historia. WSOY, 1994. ISBN 951-0-19028-4.
- ↑ a b Lehikoinen Laila, Kiuru Silva: ”Ortografian kehitys”, Kirjasuomen kehitys, s. 61–73. 4. painos. Helsinki: , 1998. ISBN 951-45-8117-2.
Aiheesta muualla[muokkaa | muokkaa lähdettä]
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta C Wikimedia Commonsissa